CS
Studie se zabývá ornamentikou fleuronné v etymologickém glosáři Mater verborum z Knihovny Národního muzea v Praze (X A 11) v kontextu domácí a zahraniční knižní malby poloviny 13. století. Fleuronné – „rozkvetlé“ – znamená ornamentální zdobný systém, vycházející z vegetabilních forem. Jde především o lineárně kreslený dekor, provedený v několika základních barvách – nejčastěji v modré, červené a černé inkoustové perokresbě. K jeho základním stavebním článkům patří zejména fibrily, palmeta a polopalmeta, pupen, perla, čtverec, jádra a stonky. Za předchůdce této ornamentiky lze označit tzv. siluetové iniciály v rukopisech 12. století ze severní a východní Francie, stejně jako z jižní Anglie. Obecně lze vznik nového dekorativního systému spatřovat v postupné schematizaci starších prvků, užívaných při výzdobě tradičních malovaných románských a předrománských iniciál. V českých zemích se objevuje výzdoba raného typu fleuronné již před první čtvrtinou 13. století. Exemplář Mater verborum z doby kolem 1240 se řadí k nejstarším rukopisům vázaným na naše prostředí, kde se s tímto dekorem setkáme, avšak ještě bez složitých obrazců z vlásečnic – tzv. fadenwerku. Domnívám se, že lze ve zmíněné cimélii rozlišit zhruba devatenáct základních motivů této ornamentiky, jež dále modifikují do celé řady variací. Dominují zde polopalmety, pupence a akantoidy, často doplňované vlásečnicemi. Kromě jednotlivých elementů rozeznáváme ještě dle různých kritérií celou řadu skupin iniciál fleuronné, které lze rozčlenit do mnoha podkategorií. Celková koncepce výzdoby tímto florálním ornamentem je relativně nehomogenní co do kvality i výskytu. Z kvalitativního hlediska bych se zde přikláněl k rozlišení sedmi hlavních skupin terciárního dekoru. Ve shodě s tím identifikuji sedm tvůrců, kreslících iniciály tohoto typu, z nichž přinejmenším jeden se mohl rekrutovat z řad klasických iluminátorů. Dále lze rozlišit ještě jednoho kreslíře – autora rubrik, jenž se iniciálami fleuronné inspiroval, avšak přímo na jejich výzdobě se podle všeho nepodílel. Náš rukopis zapadá do domácího i zahraničního výtvarného kontextu své doby. Mnohé podněty tak čerpá zejména z oblasti severní Francie, jižní Anglie a středního či též jižního Německa.
EN
This article deals with the fleuronné ornament found in the etymological glossary Mater verborum in the Library of the National Museum in Prague (X A 11), examining it in the context of domestic and foreign manuscript illustrations from the middle of the 13th century. Fleuronné – ‘adorned with flowers’ – refers to an ornamental system based on plant forms, linearly drawn in several basic colours, usually blue, red, and black ink, and its basic elements comprise filaments, palmettos, semi-palmettos, buds, pearls, squares, seeds, and stems. The forerunners of this type of ornament were the so-called silhouette initials found in 12th-century manuscripts from northern and eastern France and southern England. The origin of this new system of embellishment generally can be seen in the gradual simplification of earlier elements that were used as decorative elements in traditional painted Romanesque and pre-Romanesque initials. In the Czech lands, an early basic type of fleuronné ornament appeared before the first quarter of the 13th century. Mater verborum, which dates from around 1240, is one of the earliest bound manuscripts in this country in which this type of ornamentation is found, but which still lacks the complex capillary patterns, so-called fadenwerk. The author believes that it is possible to distinguish approximately nineteen basic ornamental motifs in this literary gem, of which there are then multiple further variations. The prevailing forms are semi-palmettos, little buds, and acanthoids, often accompanied by capillaries. Besides these individual elements, it is also possible to identify by different criteria various groups of fleuronné initial which can be further divided into numerous subcategories. Decorative concepts employing this floral ornamentation are relatively heterogeneous in terms of quality and occurrence. In a qualitative perspective, the author is inclined to distinguish seven main groups of tertiary decor, and he also identifies seven artists who drew this type of initials, at least one of whom was a classic illustrator of illuminated manuscripts. One more illustrator can also be identified – the author of the rubrications, who was inspired by fleuronné ornament, but definitely did not directly contribute to the work of the seven creators mentioned. This manuscript fits logically within the context of domestic and foreign art of that time, many of its elements having been drawn from northern France, southern England, and southern Germany.