The naked human body is one of the classical but controversial themes in art. This text deals with its use in the decoration of architecture. Depiction of the naked body has been the subject of many theoretical studies, but in these the decoration of buildings has been wrongfully neglected. It nevertheless represented an important basis for the cultivation of nude figures and their confrontation with the wider public, especially in urban building in the second half of the 19th and first half of the 20th centuries.The text investigates the gradual inclusion of ‘nude statues’ (i.e. unclothed or partly clothed figures) in the architecture of Prague. Public buildings played an important part in this process, but it was tenement buildings that became the main platform for naked figures. The article seeks the reasons for their profusion and finds them in the combination of iconographic traditions, the developing cult of the body and art-technological causes. It handles the effort to censor naked statues exceeding conventions not only from the viewpoint of the nudity per se, but also from the viewpoint of gender customs: the depiction of the naked female body had a strong tradition, but this was not the case for the male body and in the case of the combination of the bodies of both genders; in the analysis of their viewing it is also essential to take into consideration the gender of the onlookers — the passers-by. Although nude statues became a normal part of Prague around 1900, at this time there was an intervention in the appearance of the naked male figures on the façade of the Main Station; the enforced replacement of genitalia by fig leaves was due to the gender factors mentioned. Nude statues had their political connotations, which appeared with the arrival of the Young Czech Partyat the head of the Prague municipality (1906), when changes took place in the attitude to naked statues on public architecture. Even in 1925, however, the figures on the façade of the State Medical Institute had to be altered due to their nudity at the instigation of a clerically-minded minister and their case was used in the pre-election struggle. Due to nude statues in the decoration of buildings, interventions took place in cultural models of the time which contributed to changes in the perception of the depiction of the naked human body in art.
CS
Obnažené lidské tělo patří ke klasickým, ale zároveň kontroverzním námětům v umění. Text se zabývá jeho zastoupením ve výzdobě architektury. Vyobrazování nahého těla se stalo předmětem mnoha teoretických studií, avšak stavební dekor je v nich neprávem opomíjen. Představoval však důležitou bázi pro pěstování nahých figur a jejich konfrontaci s širokým publikem, hlavně v městské zástavbě druhé poloviny 19. a první poloviny 20. století. Text zkoumá postupné zapojování „nahých soch“ (tj. neoděných či zčásti obnažených postav) do architektury Prahy. Důležitou roli v tomto procesu sehrály veřejné stavby, hlavní platformou nahých figur se však staly nájemní domy. Text hledá důvody rozšíření nahých soch a nachází je ve spojení ikonografických tradic, rozvíjejícího se kultu těla a výtvarně-technologických příčin. Zabývá se snahami o cenzuru nahých soch, překračujících konvence nejen z hlediska obnaženosti, ale také z hlediska genderových zvyklostí: vyobrazování nahého ženského těla mělo silnou tradici, ale jinak tomu bylo u těla mužského a v případě propojování těl dvou pohlaví; při analýze jejich vidění je navíc třeba zohlednit i pohlaví diváků — kolemjdoucích. Ačkoli se nahé sochy staly běžnou součástí Prahy kolem roku 1900, v té době bylo vynuceně zasaženo do podoby nahých mužských figur v průčelí Hlavního nádraží; nahrazení genitálií fíkovými listy bylo podmíněno zmíněnými genderovými faktory. Nahé sochy měly politické konotace, jež se projevily již nástupem mladočeských politiků do čela pražské obce (1906), kdy se změnil přístup k nahým sochám ve veřejné architektuře. Ještě v roce 1925 však musely být figury v průčelí Státního zdravotnického ústavu kvůli své nahotě přepracovány z podnětu klerikálně zaměřeného ministra a jejich případ byl využit v předvolebním boji. Prostřednictvím nahých soch ve stavebním dekoru docházelo k intervencím do dobových kulturních vzorců, které přispívaly k proměnám vnímání vyobrazení nahého lidského těla ve výtvarném umění.
The aim of the article is to describe, on the basis of historiography, the evolution of main Vlach settlements located in the Olympus and Vermio regions. All they were created as the results of migrations of the population from the Pindos area at the turn of the 18th and 19th century. The culmination of these movements fell on the second part of the 18th (Olympus) and the first part of the 19th century (Vermio). During the following decades the Vlach enclaves, such as Livadi, Kato Vermio or Xirolivado experienced a gradual fragmentarisation. Although the part of the population continued traditional forms of economic activity and kept in contact with its „native” settlements from the Pindos area, the majority became assimilated with the local Greek population. Vlachs supplied Greek-speaking communities in Veroia, Naoussa, Katerini, abandoned the transhumant economy, traditional dialects and migrated to Romania.
PL
Celem artykułu jest przedstawienie, na podstawie ustaleń historiografii, ewolucji najważniejszych ośrodków osadnictwa wołoskiego w rejonach Olimpu i Vermio. Umocniły się one w następstwie wędrówek ludności z obszaru Pindosu, w XVIII i XIX wieku. W przypadku Olimpu kulminacja migracji przypadła na drugą połowę XVIII wieku, a w rejonie Vermio na pierwsze trzy dekady XIX wieku. Ukształtowane wówczas enklawy osadnicze, związane z Livadi, Kato Vermio, Xirolivado, w kolejnych dekadach ulegały rozczłonkowaniu. Choć część ludności kontynuowała wcześniejszą działalność ekonomiczną i jeszcze w XIX wieku utrzymywała kontakty z „macierzystymi” osadami z Pindosu, większość uległa asymilacji z Grekami. Wołosi zasilali greckojęzyczne społeczności miejskie w Werii (Veroia), Naoussie i Katerini, rezygnowali z gospodarki transhumancyjnej i tradycyjnego języka oraz migrowali do Rumunii.
JavaScript is turned off in your web browser. Turn it on to take full advantage of this site, then refresh the page.