The thesis of the article concerns an interpretation of a key problem in Aristotle’s Nicomachean Ethics: the author defends the point of view that argues that it is not true that, for Aristotle, happiness is a happy life. He argues that happiness (eudaimonia) is contemplation (theória) in accordance with what Aristotle repeatedly says in Book X of the Nicomachean Ethics. On the other hand, a happy life (what might be called eudaimón bios) is a complex way of life that involves not only theoretical activity but also the activity of other virtues, including the so-called moral or social virtues.
CS
Hlavní teze následujícího článku se týká výkladu klíčového problému Aristotelovy Etiky Níkomachovy: autor obhajuje stanovisko, podle kterého není pravda, že štěstí znamenalo pro Aristotela šťastný život. V souladu s tím, co Aristotelés opakovaně říká v 10. knize Etiky Níkomachovy, autor tvrdí, že štěstí (eudaimonia) spočívá v kontemplaci (theória). Šťastný život (něco, co by se dalo nazvat eudaimón bios) pak je komplexní způsob života, který zahrnuje nejen teoretickou činnost, ale i aktivní zastávání dalších ctností, včetně ctností tzv. morálních či společenských.
JavaScript is turned off in your web browser. Turn it on to take full advantage of this site, then refresh the page.