On the concrete example of Jan Krčmář (professor at the Law Faculty of the Czech University), the present article describes the changing views and attitudes of Czech intellectual elites in the last years of World War I and during the disintegration of the Austro-Hungarian Empire. The shapping of Krčmář's attitudes is all the more interesting as he belonged to a rather narrow group within the Czech elite, which before 1914 strongly supported the Monarchy. In the personality of Krčmář, we observe not only his internal individual motives leading to a change in his former loyal or neutral views and attitudes towards the disappearing Monarchy, but also the influence of the discipline imposed by the majority of the Czech elite, which in 1917-1918 clearly identified itself with the idea of a new Czechoslovak state.
The paper is dedicated to the personality and activities of Antonín Randa, eminent personality of the Czech jurisprudence and Czech University in Prague in the 19th and at the beginning of the 20th centuries.Although Randa’s biography, despite his great importance, has not been written yet, a number of authors – researchers as well as his contemporaries – paid attention to his personality and to his work in several studies.His predominantly positive image, as an important central-European researcher and Czech patriot was surprisingly taken over by Marxist jurisprudence in 1950s, however, Randa’s legacy was forgotten later only to be rediscovered again after 1989. His position within the academic milieu, in the patriotic society and in politics,where his role has been more or less ignored up to now, can be examined not only by analysing his scientific works, but also with the use of new personal documents (diaries, memoirs and correspondence) that reflect Randa’s personalityand work from different points of view. The article aims to offer a more balanced, yet varied image of Randa’s public activities than has been the case so far.
CS
Článek je věnován osobě a působení Antonína Randy, profilové osobnosti české právní vědy a české univerzity v Praze v 19. a na počátku 20. století. Ačkoliv se Randa přes svůj velký význam dosud nedočkal vlastní biografie, řada autorů – badatelů i Randových současníků – se v dílčích studiích věnovala jeho osobě i dílu. Přestože veskrze pozitivní obraz významného středoevropského vědce a českého vlastence poměrně překvapivě z „buržoazní tradice“ recipovala i marxistická právní věda 50. let 20. století, upadl Randa posléze v zapomnění. Znovuobjevení se dočkal až po roce 1989. Jeho místo v právní vědě, univerzitním světě, vlastenecké společnosti, ale i v dosud u něj opomíjené politice nyní umožňují nahlédnout nejen analýzy jeho vědeckých spisů, ale především mnohé nové egodokumenty (deníky, paměti, korespondence), které Randovu osobnost i působení nahlížejí z různorodějších úhlů, nežli tomu bylo dosud. Článek tak usiluje nabídnout vyváženější a různorodější obraz Randova působení, nežli tomu bylo dosud.
JavaScript is turned off in your web browser. Turn it on to take full advantage of this site, then refresh the page.