UK
Статтю присвячено дослідженню мотивів та образів деестетичного в романах французького письменника Антуана Володіна (1950 р. н.) «Малі ангели», «Дондог», «Бардо чи не Бардо». Виявлено повторювані мотиви огидних перетворень і смерті людини, ольфакторні (неприємні запахи), предметні (бруд, пил, болото) і колористичні (чорнота, сірість) характеристики. Вони формують атмосферу огидності та жаху, суголосну відчуттю кінця людського буття, створюють тотальну метафору смерті. У художній структурі творів цього «триптиху» виявлено рух романної думки від нагнітання негативних суспільних тенденцій («Малі ангели») через констатацію провалу ідеї розвитку цивілізації («Дондог») до пошуку виходу та способу виживання людства («Бардо чи не Бардо»). Проаналізовані мотиви та образи як елемент мортальної топіки не лише визначають специфіку художнього простору романів А. Володіна, а й актуалізують проблематику кінця/смерті, постають змістотворчим чинником постмодерністської антиутопії («дистопії») та є інструментом реалізації «постекзотичного» проекту письменника.
EN
The article is devoted to the study of motives and characters of the de-aesthetic in the novels by the French writer Antoine Volodine (born in 1950), "Minor Angels", "Dondog", "Bardo or not Bardo". Repetitive motives of disgusting transformations and human death, olfactory (unpleasant smells), object (dirt, dust, swamp) and coloristic (blackness, grayness) characteristics are detected. They form an atmosphere of disgustfulness and horror, a susceptible sense of the end of human existence, and create a total metaphor for death. The artistic structure of the works of this "triptych" revealed the movement of the reflection from the instigation of negative social tendencies ("Minor Angels") through the statement of the failure of civilization development concepts ("Dondog") to the searching for the way of mankind survival ("Bardo or not Bardo"). The analyzed motifs and images as an element of the mortality topic not only determine the specifics of the artistic space of the novels by Antoine Volodine, but also actualize the problems of the end/death, appear as a causative factor in postmodernist dystopia and is an instrument for realisation of the "post-exotic" writer’s project.